Caminare e cantare by bill ruha.
Вие ли поискахте да говорите със собственика? Да. Нещо с храната ли?
Не, изглежда чудесно... Храната беше вкусна. Храната е добра.
Имам няколко въпроса относно Донатело.
Вие критик по храните ли сте? Не.
Пиша блог относно това да си сам, на 30
безработен и тъжен.
Не позволявам да сте 'тъжна' в моето заведение. Аз съм Джоуи.
Кейтлин.
Знам, животът може да ни изненада.
Винаги съм си мислила, че ще бъда журналистка или стендъп комик
или покровител на светеца на неомъжените жени — блогъри.
Но не съм мислила, че ще бъда италианка...
или толкова красива.
Завинаги.
"Подписан, запечатан, доставен, аз съм твой "Стиви Уондър.
Аа, ooo. Благодаря ти.
Както Мис Колорадо специална доставка,
ще бъде чест да открия
многобройните автоматизирани печат дозатори в района на метро Денвър.
Но без церемония изглежда доста...
Обещаващо. Грижейки се за бъдещето.
Добре, почти толкова обещаващо колкото освещаването на улица Саут Логън
Автоматизирана машина! Тълпата полудя!
Ааа! Ууу!
Навън е голям студ.
Бъкам ли или днес е рожденият ти ден?
В грешка си. Следващият понеделник.
Има още време да пазаруваме. О, добре.
И фю вече имам гигантски чифт златни ножици.
О, тези са за рязането на ленти на Рита. Оливър ми написа хубава реч...
Така мисля. И ще издържиш ли?
Ще стане 8 градуса в сряда.
Ще ти замръзне... короната.
Нито дъжд, нито вятър, нито сняг,
нито мрак в нощта, г-це Макинъри, а?
Кога ще свърши тази зима?
Просто продължава и продължава...
Да, но просто изчакай. Не си изпитала твоята
пролет в Колорадо.
Повярвай, веднъж да видиш черешовите цветове
да цъфтят по протежение на р. Потомак
е несравнимо. Освен ако е пролет в скалистите планини.
О, обичам тази песен! Коя песен?
Когато пролетта дойде в скалистите планини, аз ще си дойда вкъщи при теб.
Моя любима от планините,
с твоите очи толкова сини...
Или нещо такова.
Ами добре Оливър Отодъл, пеещият пощенски детектив.
Какво е това?
О, ами изглежда е вторичен трансфер
на органичен материал минал през обувки.
О, ами предполагам някой го е стъпкал..
Благодаря, Норман.
С пощенско клеймо преди две години, Кейтлин...
Адресът е на практика нечетим.
О, документи за развод. Г-це Макинари!
Имате навика да отваряте опаковки без моето разрешение.
Това не може да продължи. Адресът е безнадежден. Обещанието ви, моля.
Добре, обещавам. Пристигащ! Главите горе там долу!
Този човек от международни погрешни адреси е толкова агресивен.
Ще се справя. Оу...
О, нещо е останало в ъгъла.
Монета, сигурно.
Пръстен, о-о.
Джоуи, вие двамата бяхте заедно колко? 6-7 години?
Преброй до 10 преди да ги пратиш.
Веднъж да го направиш и не можеш да ги вземеш.
Ау.Този човек наистина е искал да се разведе.
Веднъж да свалиш пръстена от пръста наистина вече няма надежда..
Какво е това? Малки заврънтулки?
Не, това са преплетени инициали.
Виж, тук има букви "дж" и "к."
"К" за Кейтлин and "дж" за? О, виждала съм пръстени като този преди!
Има цяла улица от бутици на площад Лоримър
и те правят поръчкови бижута направо в студиото си.
Ами, надписът предполагам, е сватбеният им ден преди 9 години.
Има частична дата. Документите са от преди 2 години.
Каквото и да е било, те са разведени. За какво бързате.
Ние не питаме защо, г-це Макинарни.
"Семената на задължението не знаят цветето нито кога ще разцъфти."
Кой е написал това? Ами... това е цитат от един стих
Аз съчинявах в гимназията...
за разнасянето на пощата всъщност.
Пеещият детектив философ и поет.
Къде свършва всичко?
Норман! О, не.
Какво?
Може да се е търкулнал, когато изпразнихме кошчето.
Взимайки предвид условията от плика, ами чудо е, че не падна в...
Не! Не! Не! Не!...
Бъди честен, Оливър, мислиш, че ще умрем тук.
И пишеш завещание, нали?
О, не.
Времена като това
предоставят на някого определена яснота.
Ами, пръстенът е тук някъде.
Колкото по-скоро го намерим, ще намерим бижутера.
Шейн Аз не го отворих.
Честно, аз съжалявам, че някога съм погледнала
адреса на Холи на първо място... Защото до този момент
когато видях името й и номера на улицата тя беше само понятие:
Мистериозната отсъстваща съпруга в Париж.
Има истински плик в твоя джоб, който да бъде доставен на истински човек.
Забавно е, помниш ли първия ден, в който се запознахме?
Имах писмо, което се страхувах да отворя.
А сега ти имаш писмо, което те е страх да изпратиш.
Не ме е страх... Изпрати това писмо.
Занаятчия, който цени работата си
със сигурност ще пази записи... не мислите ли така г-це?
Госпожице Макинарни?
Аа...
Каква добра идея, Норман. Аа? Оу.
О, взех това един път в парка и намерих всякакви готини неща...
Като... лъжица... И нож. Би било добре да намеря и вилица.
Може би когато снегът се стопи го вземи в парка
и може да ми покажеш как работи.
О.. ами
Аа! Тадам! Супер!
Добра работа, Норман!
Тук е списък на бижутерийни магазини. Благодаря, Рита.
В отсъствието на Макинарни, би ли ме придружила?
О, разбира се, да. Само да си взема якето.
Шшт! Рита?
О, тъкмо се сетих...
аз трябва да...
пея...
Говоря? О, практикувам! Да си практикувам речта!
Трябва да си практикувам речта.
Може да вземеш Норман? О, добре.
Норман, искаш ли да гледаш сватбени пръстени?
Да, това е един от нашите.
О, отлично! Фию! Точно на време. Ти си последният в квартала.
Надявате се да го преправите?
О, не аз вече... тя и аз...
Ами... дълга история?
Любовта е мистерия. Ясно.
Но, искаме да намерим собственика.
Надяваме се, че пазите данни на клиентите.
Няма да стане, записите са поверителни.
А споменахме ли това, че сме елитна група по задачите
с широки правомощия за пощенска дискретност? Като отмъстителите..
Ние сме лицата на пощата.
Споменахме ли тази част? Два пъти.
Просто го оставете и ще видим, че е върнат.
Съжалявам, но това е въпрос свързан с пощата. Ще трябва да ни повярвате.
Следващият път се постарайте повече.
Шейн: Защото наистина се нуждая
от голямо американо с двойна чаша еспресо и нискомаслено мляко на пара
с амарето точно сега. Става ли?
Рита, можеш ли да пазиш тайна? Вероятно не.
Ще се опитам, но някои неща излизат.
Ще се наложи да си траеш. Хайде. Добре.
Намерих това в сгрешените пратки тази сутрин.
Прилича на писмо, което Оливър изпрати до Холи преди месеци. О, уау.
Ако е това, което си мисля, никога не е пристигнало.
Той вероятно смята, че тя не иска да му отговори.
Холи мисли, че Оливър не е искал да я намеря.
О, уау.Това предполагам, е неговото писмо.
Но не можем да бъдем абсолютно сигурни, освен ако... не го отворим.
Което си обещала никога да не правиш...
И затова го даваш на мен...
О, не мога. Той ще ме убие. Няма да те убие.
Ти си Мис специална доставка,
ти си светият граал на поща първа класа,
и ти умираш да го отвориш... също?
О, боже наистина е бъркотия.
Добре, нека да видя. Прилича на "скъпа"...
"Скъпа" някой си.
Оу, "толкова време мина..."
Искам да кажа толкова много неща
а малко време остава да бъде казано.
В момента се намирам в позиция, в която животът ми е в риск.
"Не е имало по-добър...
пример от нощта, в която се срещнахме."
О, как са се срещнали?
В снежна буря, на планински проход.
Колата на Холи е закъсала и Оливър я изкопал от пряспата,
точно преди колата на Холи да се изтърколи от скалата.
Тогава те прекарали нощта в неговия ягуар
чакайки за снегорин да ги спаси.
Ти шегуваш ли се.
Той на практика е герой.
Пазил я е от измръзване. Ами, обзалагам се, че е.
Тя казва, че той е перфектният джентълмен.
Така, че е негово?
Добре... "Предполагам, че не трябва"
да бъда изненадан..."
Имам чувството, че от първата ни среща започна да ме изоставяш.
Знанието за света не може да се сравни с твоите мечти
да го изследваш неизвестното пътувайки
за бохемския живот на художник и поет.
"Шейн" Ако ме остави зад гърба си завинаги аз ще го приема.
Но ако съжаляваш за решението си и просто не знаеш как
да намериш път към къщи, тогава си ела обратно.
Аз съм тук готов да опитаме отново,
да видя мечтите ти през твоите очи.
Докато не се чуя с теб, аз оставам твой верен...
Оливер.
Ами, определено негово е.
Той я иска обратно.
Ами, тя все още живее в Париж.
Адресът може да се отпечата.
Сигурна ли си, че искаш да го изпратиш?
Аз няма да го изпратя... Зависи от Оливър.
Сигурна съм, че не иска да губи повече време...
Уоу.Уоу. Какво?
Ами, изглежда, че Холи има...
Г-це Макинарни? Как мина? Не мина.
Ходихме до различни бижутери, намерихме точния,
и тогава... Той не ни хареса. Невъзможно.
Всеки те харесва. Ами, те трябва, както и да е.
Г-це Макинарни вероятно вашият компютър може да бъде от полза.
О, да, разбира се.
О, нека да видя
Нека видя надписа
на пръстена отново.
Добре, имам идея,
с толкова малко данни, ще отнеме ден или два, мога да програмирам търсене
за сватби записани на деня написан тук
и да проверя за параметри Кейтлин и инициала на съпруга й дж..
Не! Норман! О, какво става? Нищо!
Норман сложи обикновената поща там, където е за експресни поръчки.
О, това е малка грешка.
Някой късметлия ще получи писмото утре вместо следващата седмица.
Предполагам случват се и по-лоши неща.
Така е. О и по-лоши неща. Да, много по-лоши.
Реймън: Дами и господа,
За мен е лично е чест да ви представя първата дама
на пощенските услуги на САЩ на най-великия щат Колорадо...
Красивата като пощенска картичка и талантлива
госпожица Рита Хейуърт.
Добро утро и благодаря,
Съжалявам, мисля, че устните ми замръзнаха...
Позволи ми. Оу.
Благодаря ти, Реймън.
Като мис Колорадо,
е чест да открия
многобройните автоматизирани...
О, благодаря.
Често се засичаме с г-н Родригес,
той иска да направи впечатление на Рита. Той е много популярен.
Той води прогнозата по Кей Би Си,
и чух, че може да си направи собствено токшоу. Токшоу ли?
Но кой знае за какво ще се отнася?
Наистина, все още има място за нас американците...
Това е нелепо!
Бих дала всичко да съм в Маями сега.
Вчера искаше да си във Вашингтон навсякъде, но не и тук.
Вашингтон, Маями... Париж
Винаги можеш да прекараш април в Париж и есента в Ню Йорк.
може да се преместиш на отдалечен остров в Тихия океан
и да избегнеш студа напълно, г-це Макинарни.
Смятам, че тежка зима като тази
ни учи да търсим значи на надежда в най-малките неща.
Виждаш Робин на дъската на прозореца, един минзухар наднича от снега,
и никога не взимаш за даденост пролетта.
Когато бях малка
имахме от онези стари люлки на верандата
имах навика да се люлея с часове през лятото.
Но през ноември,
преди първия сняг,
взимахме го и го слагахме в гаража.
И тогава няколко месеца по-късно
щях да се прибирам от училище и пак щеше да е там.
И винаги знаех когато столът е на верандата,
пролетта почти е дошла.
Ами, предполагам толкова добър е колкото Робин. Предполагам.
Рита: пощенската служба на Съединените щати.
Благодаря.
Написал си много хубава реч, Оливър.
Благодаря.
О, добре.
Оливър, има нещо
за което трябваше да ти кажа.
Не може да е толкова зле. Само сряда е.
Обикновено пазиш лошите неща за петък.
Не, това е лошо.
Моя грешка.
Писмото, което написа до Холи
което изпрати до пощата миналото лято, в дъжда.
То се върна.
Казваш, че е почти повредено?
Да.
И някой го е отворил? Аз не съм.
Аз го изпратих по пощата. Аз го прочетох.
Част от него... за да потвърдя чие е.
Обеща ми, че никога отново няма
да четеш съдържанието на писма, без да получиш моето разрешение.
Ами, технически аз го отворих.
Но аз я накарах. Съжаляваме, Оливър.
Просто се грижехме за теб. Това е всичко.
Нали? Така е.
Аз се грижа за всякакви неща.
Жена ми ще получи това писмо днес, което написах преди месеци,
и е твърде късно да направя каквото и да е.
Има ли още нещо? Госпожице, Макинарни...
мисля, че не мога да понеса повече в момента. Моля, извинете ме.
Трябва да насочиш вниманието си към програмата, в която вярваш...
В която вярваш толкова...
в която вярваш толкова силно.
Оливър: Не се страхувай. Ще минем и през това.
Тайната е да останем будни.
Може би, ако продължим да говорим това ще помогне?
Първо съм аз. Аз съм Оливер Отуул.
И работя с офиса за стари писма за пощенската служба на САЩ.
Стана ли ти по-топло?
Съжалявам?
Аз мисля, че ще умрем тук. Не, не.
Аз няма да позволя това да се случи.
Програмата намери съвпадение с името.
Документите са изпратени до Кейтлин Кастелучи.
Тя управлява ресторант на Саут Бродуей.
Не си обелил и дума през последните 20 мин. Ще ми простиш ли?
Не, ние търсим Кейтлин Кастелучи. Тя не е тук.
Мога ли да ви помогна? Аз съм Оливър Отуул от пощенската служба.
Имаме доставка за нея. Аз съм съпругът и. Аз мога да го взема. Съжалявам,
току-що казахте, че сте съпругът и? Да.
От къде ги намерихте?
Изпратени са по пощата преди 2 години.
И са се изгубили... знам.
Вижте, тя дори няма идея, че те съществуват.
Моля... не ги доставяйте.
Изпратили сте ги на жена си преди 2 години?
Да. Не. Не точно.
Аз никога не й казах за тях.
Вижте, ако тя не ги получи никога
каква е разликата? Технически те са все още мои?
Всъщност те са собственост на пощата.
Виждам, че доставката може да причини неудобство, но ръцете ми са вързани.
Иска ми се да имаше начин да направим нещата по-лесни за вас...
Кога се връща жена ви? Утре.
Тя се връща от Калифорния. От търг на вино.
Тук ще бъде около 6. Може би ще се върнем след това,
за да имате малко време да я подготвите.
Да.
Ти си много неща Оливър Отуул.
Своеволен, перфекционист, основно човешка антика.
Но никога не съм смятала, че си лицемер. Моля?
Ти стоеше там и отказа да оставиш човека да реши какво да прави
с тези стари документи за развод. Преди половин час
искаше същия шанс да решиш какво да правиш
с писмото си до Холи.
Писмото ми щеше да бъде изпратено както всяко старо писмо.
Ами добре... Караме се, защото наруши обещанието си.
Отвори онзи плик под претекст да намериш идентичността. Като
отново искаш да задоволиш любопитството си.
Това не е честно. Аз се опитвах...
Г-це Макинарни, вие очевидно не споделяте
моята отдаденост да влагам сърце и душа
докато върша работата си добре.
Докато върша единственото правилно нещо в живота си...
Оу, а.
Мислех си за
идеята с металния детектор, която ми даде.
Почувствай това, кашмир е.
Ах, ами кашмирена смесица. Всъщност е доста евтин.
Изкуствена коприна и малко полиестер.
И все пак Реймън има чудесен вкус,
не мислиш ли.
Аз не мисля за Реймън много.
Хм.
Днес по-рано каза, че има още нещо, което трябва да знам.
Когато проверявах адреса на Холи
името й се появи във видео в Ютуб.
Къде? Ютуб, няма значение.
Това е видео на няколко французи в книжарница, които четат поезия.
Виж. Дами и господа.
Стихотворение на моята невероятна приятелка, Холи О'Тул.
"Снежна нощ".
Цялото нещо е на френски. Тя винаги е искала да научи френски.
Говориш ли френски? Не.
Ами, Рита познава някого, който знае.
Той каза, че може да се отбием в офиса му утре.
Да не е професор по френска литература?
Не. Реймън: И ето тук
В северно Колорадо - много студено, твърде студено за мен, а и за вас.
Той сочи Айдахо. Благодаря ти, Реймън.
Някакъв шанс да имаме сняг, за да се карат ски този уикенд? О, не.
Но, вероятно да.
Това беше всичко от следобедните новини по Кей Би Ес.
Следва: В кухнята с Мери Лин.
Извън ефир сме! Благодаря на всички.
Реймън: г-це Рита и нейните малки приятели. Какво удоволствие.
Когато казах, че съм на вашите услуги г-це Рита го казах с цялото си сърце.
Не съм си и представял, че ще се нуждаете от мен толкова скоро.
О, ами не съм мислила, че ще се нуждая от услугите ви толкова скоро.
Оливър! Реймън. Винаги е голямо удоволствие.
Ти и прекрасната Шейн продължихте ли да танцувате заедно?
Ами... Вие бяхте най-добрите ученици.
В такъв естествен ритъм между вас.
Не можеш да научиш на това, знаете. Хм.
Разбрах, че говориш френски. Говоря всички романски езици. Наистина? Да.
Латински? Разбира се. Португалски? Естествено.
Румънски. Моят майчин език. Норман...
Явно, че Реймън е полиглот.
Нека да пристъпим. Да, това е поемата.
Малко трудно се чува...
А,оо...
Мхм.
Хмм.
Ами... не е много добра поема
Френският е слаб,
образността е клише,
и честно казано тя дори не се римува.
Но! Има страст.
И какво е поемата?
Това е голяма страст в малки думи!
Можеш ли да ни кажеш за какво се отнася? Разбира се.
Казва се "Снежна нощ"
"намери ме една вечер в тъмнината на планината"
в снега, той ставаше все по-голям,
по-голям и по-голям "и по-голям..."
Голям е, това разбрахме. "Смъртта ми шепнеше във вятъра"
излез, излез
от място по-силно от смъртта
в прегръдката на зимата, където си
търсиш ме, зовеш ме...
Спаси ми живота в този свят от сняг
но какво да правя с живота си сега?
Сега мога да видя слънцето.
Както казах не е много силно. Пошло.
Но изпълнено със страст.
Сега, ако искаш да чуеш малко велика поезия, Мис Хейуърт,
ще ме придружиш ли тази събота
на малко соаре с близки приятели в старото ми танцово студио?
О, звучи забавно. Самба вечер е.
О, отиваме за кафе в Мейл бокс Грил, искаш ли да дойдеш?
Добре ли си?
Ами... поемата е за мен.
Пролетта ще бъде късна тази година от Ела Фицджералд
пролетта ще бъде късна тази година, #
# ще дойде по-късно,
#в моя самотен свят тук. #
# Защото ме остави,
# и къде е нашата априлска любов
# напусна ме,
# а зимата е все толкова студена, #
# сякаш искаше да каже пролетта ще започне малко бавно, #
# бавно се възражда,
# тази музика сътворена в сърцето ми #
# да, времето лекува всичко.
Рита: и отнякъде сякаш наистина знаеш, че ще завали.
Това е нещо, което почувстваш. Трябва да се връщаме обратно в службата.
Добре.
Оливър трябва да поговорим.
"Смъртта ми шепнеше във вятъра."
Какво значи това?
Добре, имате 5 минути за вас
и после обратно на работа.
Рита, знам, че беше тежка седмица освещавайки дозатора на марки,
посещението на човека от прогнозата, но не можем да изостанем...
О, да разбира се. Може ли Реймън да довърши историята си
когато е бил скален водолаз в Козумел?
Бил си скален водолаз? О, да.
О, това си е страшничко.
Веднъж да се изправим със страховете си, те нямат влияние над нас.
Нали? Не. Да.
Това е доста задълбочено, всъщност. Рита, пет минути.
О, добре.
'Baby, you've got what it takes' by brook benton
and dinah Washington госпожице Рита
Аз?
#Нужни са две устни за огън#
#да разтопи снега #
# Нужни са две сърца за готвене#
#да разпалят огъня
# скъпа имаш каквото ти е нужно.
Норман в опасност си, ако само стоиш и позволиш Рита да си отнесе краката.
Какво да направя? Не мога да се конкурирам с него?
Осъзнаваш ли, че това е първият път
в който признаваш чувствата си към Рита?
Казах на баба си затова.
Посъветва ме да й кажа, но аз не знам как.
И сега тя е там, танцува с него.
Трудно е да игнорираш уверен мъж с метла.
Хм.
Какво да правя?
Ами, взимаш си по-добра метла. Хм.
Това е метафора, нали? Да.
Знаеш ли, когато бях приемно дете,
никой не ме наричаше с истинското ми име.
Само псевдоними като бурния Норман, Борман,
детето в легло номер 5.
Аз не им казах презимето си,
можеш да си представиш подигравките.
В деня, в който срещнах Рита
тя ме попита за името, то просто изведнъж ми дойде.
Беше първият път, когато бих казал на някого истинското си име, защото
се чувствах в безопасност с нея.
Да, вярвам ти. Хм? Не съм на нейното ниво.
Норман, любовта може само да оцелее с перчене и харизма за дълго.
Рита се нуждае от истински мъж.
Тя си търси герой, Норман.
Този герой може да си ти.
Скъпа имаш всичко, което ти трябва.
Здравей. Аз съм Холи.
Искаш ли юю-хуу?
Не, благодаря.
Обикновено оставям тези за Оли... г-н Отуул
Аз съм жена му. Аха.
Ние всички мислехме, че си в Париж.
А, Норман и Рита още ли работят тук? Да.
А ти какво правиш? Техническа поддръжка.
Ами, добре, Оливър може да използва помощта в този отдел.
Имам предвид, той наистина е много умен, но не е много по интернета.
Ами, той определено е от друго време.
Ами, той винаги има история или цитат за всеки случай.
Той би бил забавен на партита, ако отиде, но той не би го направил
защото той не е такъв. - Ами, аз съм малко нова тук...
Нека ти дам съвет. Ако той отиде на ресторант
и той поръча миди и червено вино, той е много, много ядосан.
Трудно е да си представя г-н Отуул
достатъчно ядосан, че да яде миди.
Наистина?
Предполагам, че имам този ефект върху него?
Знаеш ли най-забавното нещо за него,
той може да целува. Имам предвид това беше проблемът.
Той ще ме целуне и аз ще забравя всяко
обещание, което съм си дала?
Така... Така, че?
Така, че спрях да го целувам и проработи.
Отидох в Париж. И сега си тук! Да.Уоу.
Имам предвид, когато получиш писмо като това
какво други би направила?
Нещата, които казва в това писмо
ме накараха да осъзная...
Здравей. Здравей.
Здравей!
Добре, г-н Отуул
Аз все още имам работа върху тези документи...
Онези документи на г-н Кастелучи...
Благодаря, г-це Макинарни.
Винаги съм мислила, че знам какво ще кажа.
Прочетох поемата ти.
Коя? Колко си написала?
Имам цял сборник, който излиза през есента.
Наистина? Много добре.
Винаги си казвала, че искаш да си поетеса.
Аз винаги съм била. Просто не съм го знаела.
Предопределено ли е било? Какво?
Ти тъкмо каза "знам го" и "поет"
Съжалявам, не ти следих мисълта.
Те просто стоят там и говорят.
Колко близо са един до друг?
Какво правите? Шшт...
Ами, аз си помогнах сама с ююю-хуу, някои неща не се променят, нали.
О, ами не знам. Ти си тук. Ако ти си тук
значи, че си прочела това, относно желанието за промяна...
Знаеш ли, искам аз да говоря
искам, но това беше дълъг полет
и се нуждая от сън. Разбира се.
Къде искаш да направиш това?
Взех си стая в Браун Пелъс.
Винаги си казвала, че
искаш да отседнеш там някой ден.
Не се натъжавай.
Оли, всичко ще бъде наред.
Също и за това написах поема.
Оу. Напитки в лобито довечера в десет?
Да.
Добре.
Тя идва!
Оу! - О!
Оу! - Оу!
Ето ви. Мисля, че е време да занесем писмото до г-жа Кастелучи.
Ами, не е ли малко рано?
Това е ресторант. Може да вечеряме рано.
Ядат ми се миди от Сардиния
и приятна чаша на непретенциозно Брунело.
Oliver, are we going to talk about this?
Съжалявам?
Странно е, че отсъстващата ти съпруга най-накрая се върна от Париж
и ти вечеряш с мен.
Ами, мислех, че мога да убия с един изстрел два заека.
Да върна писмото на Кейтлин... Извънредно си взимаш миди?
Холи ми каза за мидите.
Ах.
И какво друго каза още?
О, и каза, че можеш да й промениш мнението с...
Оливър сигурно е бил ужасен шок.
Ако трябва да ставаш, аз мога да се оправя с Кейтлин и писмото.
Г-це Макинарни, не мога да си представя да правя нещо друго сега.
Това го можем най-добре. Ние доставяме.
Добри сме в това, нали?
Бавна нощ.
Ами, храната е прекрасна.
Представям си това е доста популярно място.
Ами имаме своите добри и лоши години. Както в брака. Разбирам ви.
Бяхме лудо влюбени.
Почувствахме онова, когато си казваш
"това не е типът момиче, за което съм смятал да се оженя"
но съм го направил. Първите години нещата бяха чудесни.
Тогава рецесията ни удари жестоко.
Ние за малко да загубим това място.
Кейти винаги намираше с нещо да ни развесели, да ме разсмее.
Аз наистина видях гигантски комар да взима брат ми...
Не го задържа много. Закара го в Топика.
Благодаря ви много, вие бяхте...
Трябваше да работим 6 дни в седмицата само да сме заедно,
така че решихме да почакаме и да си направим семейство.
Аз реших.
Когато почувствахме, че сме готови
докторът каза на Кейти, че не може.
О, човече това е тежко.
След това нещата куцаха в нашите малки светове.
Просто спряхме да бъдем Кейти и Джоуи
нещата почваха да се разпадат.
Тогава тя започна да излиза всеки понеделник...
Нощта, в която е затворено.
Аз гледам вкъщи футбол, тя ходи на кино с момичетата,
или поне това ми казваше.
Проследих я... тя се разхождаше сама
но тя не излезе така.
Знаехме, че ще дойде този момент,
Аз помислих, че мога да го преодолея.
Така, че пуснах документите.
Почаках известно време. Много размишлявах.
Почти ги пуснах, но не можах.
Тогава кой ги пусна?
Аз случайно.
Така си нараних крака.
Сбих се в опита си да спра кражба на кола.
Група момчета ме пребиха доста.
Щях почти да умра.
Помощ! Някой да помогне!
Знаеш ли, удивителното бе... че Кейти дойде в болничната стая
преди две години, тя не ме остави отново. Бракът ни се възроди.
Никога не и казах, че знам какво е направила.
Простих и и продължих напред.
Простил си и?
Джоуи, Оливър е много добър в работата си,
и ако има едно нещо, което ме е научил,
това е, че такива неща се случват постоянно.
Това, че първо могат да изглеждат грешни
но когато имаме вяра, че нещо по-добро може да се случи
нещата потръгват и завършват добре.
Мисля, че предвид обстоятелствата,
може да направим изключение и да му поверим плика
да прави с него каквото сметне.
Благодаря, благодаря много.
Това е странно.
Трябва да съм го оставил в службата.
Съжалявам, днес бях малко разсеян...
Джоуи! Хей, Майкъл!
Извади остатъка от колата ми, и ги сложи в дъното.
Хей. Хей. Здравейте, аз съм Кейтлин.
Здравейте. Как е храната? Много вкусна. Оливър!
Забравихте това. Писмото на Кейтлин Не, Норман. Така ли? О, това е за мен.
Кейти, трябва да поговорим. Какво е това?
От две години е. Няма значение. Трябва да си изхвърлиш...
Искал си да се разведем?
Беше грешка. Кога си ги изпратил?
Беше нощта, когато ме пребиха.
Така и затова прекарах последните 2 години
да се грижа за човек, който планира да се разведе с мен?
Казах ти, защото нямаше значение.
Аз ти прощавам. Какво ми прощаваш?
За какво говориш? Много добре знаеш.
Не, Джоуи, нямам напълно никаква идея за какво говориш.
Преди 2 години те видях с друг мъж на паркинга извън клуба...
Видял си ме на паркинг с мъж...
Ами, на къде отиде брака ни. Има и друго знаеш го.
Ти ме излъга.
Каза, че си я изгубил в боя.
Лъга ме всеки понеделник от седмици.
Всеки понеделник...
О, боже мои.
Човекът, който си видял на паркинга
беше собственикът на нощния клуб, който посещавахме.
Спомняш ли си онези отворени нощи
и как той казва, че търси нов талант? Ами, аз отидох да се видя с него.
Открих, че когато се омъжих за италианец майстор готвач,
трябва да знам жаргона.
Спагети, рутини, ригатони, кростини,
канелони, калмари равиоли, фусили
Лингуини, ини-мини фетучини. Не ядат ли храна, която завършва на съгласен?
За какво пазят съгласните?
Той хареса начина, по който разказвам и каза, че ще ме тренира.
Помислих си, че той може да ме научи
как да съм добра и забавна, аз можех да те изненадам,
да дойдеш с мени да видя лицето ти, когато ме представят
да отида на сцената и да ги разбия.
И тогава ще се радвам на смеха ти отново.
Това е истината.
Трябваше да ти кажа какво се опитвах
просто не исках да се провалям...
Начинът, по който се провалих с бебето.
О, не казвай това.
Не си се провалила. Аз се издъних. Аз трябваше да...
Трябваше да ти казвам как се чувствам
аз не го направих и почти те загубих.
Прощаваш ли ми?
Разбира се. Това е, което правим.
Да, стаята на г-жа Холи Отуул, моля.
Един момент.
Къде искаш да седнем?
О, няма значение. Където и да е. Ами.
Какво ще кажеш ето там?
Да, бих искала едно от онези.
Две всъщност, моля. Благодаря.
Е...
Чувството е малко странно.
Писмото, което написах беше изгубено толкова отдавна.
Едва си спомням какво бях написал.
Ами, каза, че ако се върна
ще се опиташ да видиш мечтите ми през моите очи. Точно така.
И ако те напусна завинаги,
ще го приемеш. Аз бях заключен в банков трезор
по времето, когато написах това, всъщност...
Какво искаш да кажеш?
Искаш ли ме при себе си? Дали те искам?
Холи, искам обяснение.
Искам да знам защо жена ми избяга в Париж,
и никога не се обади. Не ми писа.
Имаш ли идея през какво преминах?
Оставяш ме да стоя тук след 2 години
ужасен, че може би нещо се е случило. Но нищо не се е случило.
Ами, много неща се случиха, но нищо лошо.
Би било добре да знам.
Оли, моля те не ме наричай така.
Защо се ожени за мен? Какво?
Защо се ожени за мен?
Накара ме да се чувствам некомфортно живеейки живота си
и помислих, че
животът ми се нуждае от нещо ново.
И ти ми помогна определено.
Знаеш първата нощ, когато се срещнахме, бях напълно честен с теб.
Казах ти, че искам да бъда свободна бяхме загубени в буря.
Ти беше в делириум.
Ти беше невероятен в онази буря.
Хареса ти да бъдеш моя герой и аз се нуждаех от това.
И научих много от теб, Оливър.
Това, което най-вече научих беше...
Ако искаш да си възрастен,
трябва самият да си герой.
Съжалявам,
Не разбирам как като напуснеш съпруга си на изложбата на пони експрес
в националния пощенски музей може да се счита за героично.
Е, ами, героите могат да бъдат страхливци.
Какво?
Нямам идея за какво говориш.
Виждаш ли това е. Ние сме сами в колата
а можехме да се стоплим двамата един друг,
а ние просто си говорихме.
Но говоренето с истински думи, никога не сме били добри в това,
и е толкова удивително, че през тези 2 години
Аз наистина се научих да се изразявам. На два езика очевидно.
Може ли да използваш единия да ми кажеш защо се върна?
Да те видя. Да открия какво искам.
Ами аз какво искам, а? Какво искаш?
Спокойствие.
Това е прекрасно. Не, това е от съществено значение.
Аз искам да съм първата, която ще го каже.
Кое?
Да не говориш за развод?
Не. Може би. Не знам.
Ако го кажем, няма връщане назад. Не, не можем.
И бракът е толкова свещен, толкова ценен.
Да го прекратиш също не е лесно.
Холи, беше дълъг ден.
Да. Имах много изненади, изядох много миди.
Нека не се развеждаме тази вечер. Добре.
Ще го обсъдим утре. Утре.
Аз се качвам горе.
Мисля да напиша поема за това.
Добра идея.
Песен за вас от оркестъра на Адам Удал.
Повтаряте стъпките ми?
А, г-це Макинарни.
Рано сте дошла.
Не можах да спя. Нито пък аз.
Ела тук горе с мен.
Хайде де./i>
Знаеш ли какво ще правиш?
Бих искал да постъпя правилно.
Винаги го правиш.
Не... не го правя.
Чаках повече от година
да й напиша писмо, защото аз просто...
Можех да направя толкова неща, а не ги направих.
И не знам защо.
Защото те боли.
И те кара да замръзнеш.
Ти си като снежния човек, който видях в парка тази сутрин.
Той просто е заседнал там,
оставен от някого, който го е направил точно такъв.
Само може да чака да се разтопи
преди да се промени.
Но... тогава се топи.
Не си и простил, нали?
Прошката е правилното нещо, Оливър.
Това трябва първо да направиш и тогава ще... знаеш какво следва.
Ти си невероятно добра в това.
Уча се от най-добрия.
Пеещият пощенски детектив философ, който вярва в пролетта
върши винаги правилното.
"Пролет." "Нещо." Хм.
Знам, че са открили 5600 годишна ядка от царевица
която може да се разпука, погребана в перуански погребална урна.
Оу. Хей, вие успяхте. Така е. Толкова е вълнуващо
Сякаш се връщаш на сцена на убийство.
Да, просто си помислих какво по-добро място да празнуваме, нали?
Къде е Оливър? О, ами на вечеря и ще направи най-доброто.
О, това е лошо щеше да бъде перфектен.
За какво? За Кен. Собственикът.
Той е главният и обича да подгрява публиката.
Но той спука гума. Комиците не обичат да вървят пеша
и ще се наложи да почакаме. О, това е срамота.
Хей, ами Реймън! Той е добър в представянето и говоренето пред хора.
Реймън? Приятелят ми Реймън Родригес.
О, този от прогнозата! Мхм.
Шоуто трябва да продължи, нали?
Рита, ти си Мис специална доставка, качвай се горе.
Какво? Аз не мога! Не знам какво да кажа.
Говориш пред публика през цялото време. Оливър ми пише речите.
Не мога да се кача и да бъда забавна.
Твърде страшно е. Помниш ли какво Реймън каза?
"Веднъж да се изправим пред страховете те нямат влияние над нас."
Реймън го е казал? Странно, но да.
Имам чувството, че е наистина важно
за публиката да бъде подгрявана и нещата да продължат.
Мисля, че Джоуи наистина се нуждае
Здравейте...
Казвам се Норман.
Норман... Норман Хавиер Дорман.
Не съм комик или каквото и да е,
но докато чакаме шоуто да започне,
трябва да погреем публиката, така, че мисля, че мога да говоря малко
докато чакате.
Знам много неща за ненужни неща.
Като полиестер, и бодлив тел, и добре, нека да видим.
За пчеларството на Флорида, на южна Флорида...
Някой ги е прочел
дал ги е на публицист и воала...
И ти си поетеса. Да, нещо такова.
Ами да, но да сме реалисти не съм много добра.
Но обожавам да пиша.
Отдалечава ме от проблемите
и ме кара да слушам сърцето си.
Написах поема за нас миналата нощ.
Оу.
А, преди да я прочетеш,
искам да ти кажа, че съжалявам.
Че ми отне толкова дълго да се върна,
не трябваше да чакам
но колкото повече чаках, толкова по-далечен изглеждаше пътя до вкъщи.
Но сега съм тук, и се надявам, че можем...
Не знам... Да я прочета ли сега?
Това ли искаш?
Да.
И религиозни реликви на амишите, свещени плугове, свещени вретена.
И също знам всички пощенски кодове на Северна Америка..
Обзалагам се, че се чудите защо. Да, защо?
Ами, работя в службата за стари писма
в пощенската служба в центъра
и трябва да намираме къде отиват всички изгубени писма и пратки.
О, един път имахме гигантска мечка
и пепелта на някакъв покойник...
О, благодаря ви! Бяхте чудесна публика!
Останете така!
Норман Дорман...
Какъв забавен човек. Добре.
Норман, това беше... Направо издуха всички.
Някои хора говорят за времето... А някои го правят.
Имаме специален гост тази вечер.
Преди няколко години, тя дойде при мен, за да научи занаята,
защото искаше да изненада съпруга си със свое изпълнение.
Те са преминали през някои тежки периоди, но накрая са тук.
Хайде да посрещнем
с добре дошъл на сцената...
Съпругът и Джоуи Кастелучи
Шегуваш се.
Преди няколко години жена ми започна да идва тук,
защото тя искаше да ме изненада.
Кейтлин, ти си най-невероятната жена на света.
Ти дойде тук преди много време, за да се научиш как да ме разсмееш.
Тук съм тази вечер, за да ти направя предложение.
Ако сложиш този пръстен обратно на пръста ми,
ти обещавам, че никога няма да го сваля отново.
Кейтлин Кастелучи, ще се омъжиш ли за мен...
Още веднъж?
Да. Да
Да.
Нещо смешно стана по пътя към нашия развод.
Ние отново се влюбихме...
Оооо...
Април в Париж от Ела Фицджералд и Луис Армстронг.
Танцувай с мен? Наистина?
От кога си се научил да танцуваш?
Помоли ме затова, спомняш ли си?
Април в Париж това е... #
О, боже, ти наистина можеш.
Аз исках много, но ти не го направи за мен.
Мислех, че не мога да те убедя в нищо.
Ако си спомням аз можех да те убедя за всичко.
Аз не знаех за чара на пролетта, #
# не я срещнах лице в лице.
# Не знаех, че сърцето ми може да пее...
Не я целувай. Не я целувай.
# Никога не пропускай топлата прегръдка
# до април в Париж.
# Към кого да се обърна?
# Какво направи на сърцето ми?
В ранните малки часове на сутринта от Стейси Кент
# в ранните малки часове на сутринта#
# Когато целият свят е заспал #
#Ти стоиш будна и мислиш за момчето #
# Когато целият свят си е научил урока #
Шейн?
Уплашихте ме.
Защо си слагаш нещата в кутия?
Написах ви писмо.
Напускам.
Ще се премествам.
Какво? Аз просто осъзнах, че...
Вече не принадлежа тук.
Не. Разбира се, че не е така.
Връщаш ли се пак в Уошингтън ДС?
Не, напускам пощата за добро.
Как може това да е за добро?
И двамата много ви обичам.
Не исках да се сбогуваме така.
Чакай, не разбирам. Какво стана?
Нищо.
Нищо не се случи накрая.
Не позволявайте и с вас да не се случи нищо. Нали?
Какво стана с лицата на пощата?
О, Норман.
Ние винаги ще си останем такива.
"Скъпи приятели,"
не мога да опиша какво значеше за мен
да прекарам тази последна година с всички вас...
Забавно е какви уроци научих
в живота доставяйки старо писмо.
За това, че казваме нещата, които мислим...
"И намираме правилните думи да ги кажем."
"Но някак си не мога да намеря правилните думи"
да обясня защо се сбогувам.
Просто знайте, че това е за по-добро.
"Завинаги Шейн"
Тя за какво говори?
Холи.
Холи? Какво общи има Холи с това?
О, Норман.
Когато двама души наистина ги е грижа
те не си казват един на друг,
че наистина ги е грижа. Тогава човекът, за когото ги е грижа,
може да помисли, че те не се интересуват един за друг
и тогава те намират някого другиго,
който го е грижа за тях
и тогава е твърде късно.
Знам, че звучи нелогично...
О, звучи.
Наистина ли?
Ти винаги си значела много за мен, Рита.
Наистина?
Влюбена ли си в Реймън?
Реймън? Не!
Не, неАз съм..
влюбена в теб.
Влюбена съм в теб, Норман Хавиер Дорман...
Гладна ли си?
Да.
Аз умирам от глад.
Когато самотното ти сърце е научило своя урок. #
# Ти ще бъдеш неговото, само ако той се обади.
Какво, за Бога? Оливър, какво е...?
Подранил подарък за рожден ден.
Ако си свалиш оръжието,
ще ти позволя да се полюлееш.
Това е мое!
Да бъдат изпращани от любимата ми отварачка. Това е поетично правосъдие.
Може ли да не обсъждаме поезия точно сега?
От колко време си тук? Час и половина. Можеше да бъда й по-малко,
но трябваше да спра да обясня на няколко полицаи
защо монтирам люлка в два часа. И защо?
А причината защо тази кутия съдържа
цялото съдържание на работната станция?
Напуснах. Напуснала си?
Прекратих си отношенията си с пощенската служба на САЩ завинаги
и неизменно и завинаги.
Хм. Какво? Наистина напуснах.
Не, не си. Трябваше.
Г-це Макинарни имате навика да се самоуволнявате
когато се конфронтирате със ситуация,
която не можете да контролирате.
Ами, този път ще го направя наистина.
Но защо? Ами, бяхме заедно работихме заедно,
за почти година и стана очевидно, че
няма бъдеще за мен с тази работа.
Разбира се, че има. Просто отнема време да опознаем един друг,
нашите сили и възможности и да видим дали си пасваме
да работим заедно.
Мисля, че видях и знам на къде отиват нещата
и мисля, че има някой по-добър за тази работа.
Ако си спомняш, позицията не съществуваше, докато не се появи.
Не мисля, че някога съм осъзнал
каква голяма дупка съм имал в...
отдела докато ти не дойде
я запълни.
Ами, сега знаеш. Сигурна съм, че няма да губиш време да ме заменяш.
Това би било невъзможно. Ами, решила съм.
Желая ти само щастие, Оливър.
И на двама ви. На двама.., г-це Макинарни
жена ми се върна в Париж.
Какво?
Пожелахме си всичко най-хубаво,
целунахме се за сбогом.
Целунали сте се за сбогом?
Да.
И това не... Не.
И как се чувстваш?
Знаеш за 2 години представих си какво би било,
ако беше станало абсолютно ясно, че моят брак беше приключил.
Един път да имах отговори на въпросите
и знаех, че никога няма да бъда съпруг на Холи отново,
Как ще се почувствам? Какво бих направил?
Какво направи?
Излязох
и купих люлката за веранда.
Като тази ли е когато си била малко момиче?
По-добра е.
Няма изглед към Потомак, разбира се
но ако се вгледаш там...
Минзухар.
Беше дълга зима
но пролетта е почти тук.
Идва.